Українські татари

Зараз в Україні живе чимало людей, які визнають себе татарами або мають татарське коріння. Дехто з них переїхав на Україну порівняно недавно, але більшість живуть тут від самого народження, так само як їхні діди і прадіди. Українські татари, так само як і інші жителі України майже всі добре володіють російською, досить часто також українською, так само добре розбираються в місцевому житті, як і ті люди, які називають себе українцями чи українськими росіянами і тому сучасні українські татари є носіями звичаїв, мови, історії, віри і культури сучасного українського народу. Але разом з тим, українські татари, так само як і усі татари є носіями звичаїв, мови, історії, віри і стародавньої культури своїх предків-татар, початки якої губляться у глибині віків. Вони розуміють, що на них лежить обов'язок оберігати цю культуру, розвивати її і передавати наступним поколінням. В нинішніх умовах однією з найбільш перспективних сфер для розвитку культури є Міжмережжя або Інтернет. Саме тому створено дану вікію - для того, щоб кожна сучасна людина, житель нашої планети і глобального суспільства, як татарського так і нетатарського походження отримав можливість більше дізнатися про татарський народ, його життя, світогляд, мову, віру, історію, культуру і звичаї, як з метою власного розвитку так і для розвитку татарського народу і всього людства.

Українські татари - етнокультурна тюркомовна спільнота на землях України, як єдиний народ почала формуватися на землях сучасної України в XIX-XX ст. з представників різних за походженням тюркомовних народів і груп, які ще в часи Золотої Орди а потім в Російській імперії об'єднувалися під назвою "татари" (волжські, кримські, астраханські, азейбарджанські та ін.). В наш час українські татари - це переважно люди, які мають українське громадянство, визнають своєю рідною татарську мову і ведуть своє походження від татар. Основні мови - татарська, українська, російська. Основні релігії - іслам, християнство, буддизм. Так само як і для інших українців у побуті цілком прийнятним є використання татарсько-російсько-українськогосуржику і використання в якості віри суміші різних віровчень і світоглядів (зокрема різних гілок ісламу і християнства, а також атеїзму). Однією з важливих ознак українських татар є те, що вони на відміну від інших груп татар, які теж проживають на Україні, в якості своєї батьківщини розглядають саме Україну, а не Татарстан чи Росію.

Див такожТатари в Україні

Історія татар України
Українські татари, так само як і українці ведуть своє походження від стародавніх жителів Великого Степу, груп племен відомих у стародавніх джерелах під назвами скіфи, сармати, гунни, болгари, печеніги, половці, кипчаки, чорні клобуки та ін.

доісторичні часи. Велика Скіфія
Саме в часи існування Великої Скіфії у рамках величезного массиву племенВеликого Степу починають формуватися племена, які стали предками сучасних тюркських народів (стародавній Туран). Вже в ті часи серед цих племен було поширене єдинобожжя у формі тенгріанства. З I ст. н.е. по світу починає поширюватись християнське віровчення, яке потрапляє зокрема і на землі скіфів (в III ст. н.е. стає відомою так званаСкіфська єпархія) переважно у формі несторіанства, яке потім частково сповідували зокрема печеніги, половці і чорні клобуки (про що є свідчення у хроніках).

 Велика Булгарія <p data-rte-fromparser="true" data-rte-washtml="1" data-rte-line-start="true" data-rte-style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline;" style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline;" data-rte-attribs=" style=border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; " data-rte-empty-lines-before="1">В VI-VII ст. на землях сучасної України з'являється таке об'єднання степових племен як Гуннський каганат або Велика Булгарія. В цей час завдяки торгівлі з Аравією відбувається знайомство місцевих степових племен з ісламом, зокрема іслам массово приймають мешканці Волжської Болгарії, складової Великої Булгарії, важливого противника Візантії. <p data-rte-fromparser="true" data-rte-washtml="1" data-rte-line-start="true" data-rte-style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline;" style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline;" data-rte-attribs=" style=border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; " data-rte-empty-lines-before="1">Саме з цих часів на українських землях починається історія поширення і розвитку ісламського віровчення.

Київська Русь
Велике князівство Руське (Київська Русь) так само як і Булгарський каганат (Волжська Булгарія) були утворені на уламках Великої Булгарії, стародавнього союзу племен, якому підкорялись землі від Дуная до Каспійського моря.

Таким чином до складу Великого князівства Руського увійшли тюркомовні племена українських степів, серед яких можна було вже в ті часи зустріти людей, знайомих з ісламом завдяки сусідству з Волжською Булгарією і торгівлею зі Сходом.

У повісті Минулих літ читаємо: "В лето 6415 (907). Иде Олег на Грекы, Игоря оставив /в/ Киеве, поя же множество варяг, и словенъ, и чюдь, и кривичи, и мерю, и деревляны, и радимичи, и поляны, и северо, и вятичи, и хорваты, и дулебы, и тиверци, яже суть толковины: си вси звахуться от грекъ Великая Скуфь.". Відомо, що "чюдь" - це збірна літописна назва для тюркомовних племен, які були підданими (громадянами) Великого Князівства Руського, тобто вони можуть розглядатися як одні з можливих попередників і предків українських татар.

У кінці X ст. великий князь Володимир після довгих вагань і вибору віри для своєї держави (християнство - православ'я або латинство, іслам, іудаїзм) запроваджує християнство грецького зразка. Наслідком цієї політики стало загострення протиріччя з мешканцями степу (предками як сучасних татар так і людей, які стали предками українських козаків), які дотримувалися інших християнських традицій або сповідували іслам.

Серед тюркомовних людей цього періоду, які проживали на Україні і частково є предками сучасних українських татар варто зауважити печенігів, половців і кипчаків.

Велике Військо Степове
На початку XIII ст. степовий хан і отаманТемуджин створює Велику Орду абоВелике Військо Степове, основу майбутньої Монгольської імперії. У процесі завоювань до складу війська увійшло дуже багато народів і племен, які розмовляли різними мовами і дотримувалися різних віровчень, зокрема тенгріанства, буддизму, християнства (несторіанства) та ісламу.

Під ударами Орди у процесі завоювань падають такі держави як Булгарський каганат, а потім іВелике князівство Руське. Населення цих держав стає підданими Орди, залучається до військової служби тощо.

падіння Великого князівства Руського
Року 1239. Розорення монголо-татарами земель Переяславщини і Чернігівщини. Батий

«взяв город Переяславль списом, вибив його увесь, і церкву архангела Михаїла сокрушив, і начиння церковне незчисленне срібне й золоте, і дороге каміння узяв. І єпископа преподобного Симеона вони убили.

У той же час послав він [війська] на Чернігів. Обступили вони город великою силою, і Мстислав Глібович*, почувши про напад на город іноплемінних, прийшов на них зо всіма воями. Билися вони, переможений був Мстислав, і безліч із воїв його побито було, і взяли вони город, і запалили вогнем. Єпископа [Порфирія] вони зоставили живим і одвели його в Глухів».

(Цитуємо за виданням: Літопис Руський. — С. 394).

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Року 1240, листопад-грудень. Облога і зруйнування Києва ордами хана Батия:

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">«І поставив Батий пороки під город коло воріт Лядських*, — бо тут підступили були дебрі, — і пороки безперестану били день і ніч. Вибили вони стіни, і вийшли городяни на розбиті стіни, і було тут видіти, як ламалися списи і розколювалися щити, [а] стріли затьмарили світ переможеним, і Дмитро поранений був*. Вийшли татари на стіни і сиділи [там] того дня і ночі, а городяни зробили ще друге укріплення навколо [церкви] святої Богородиці [Десятинної]».

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">(Цитуємо за виданням: Літопис Руський. — С. 396).

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Року 1241. Розорення монголо-татарами Галицько-Волинської землі:

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">«І прийшов він [Батий] до города Колодяжна, і поставив дванадцять пороків. Та не міг він розбити стіни і став перемовляти людей. Вони тоді, послухавши його злої ради його, здалися і самі перебиті були. І прийшов він до Каменця [та] Ізяславля [і] взяв їх. А коли побачив, що Крем'янець і город Данилів неможливо взяти йому, то відійшов од них. 1 прийшов він до Володимира і взяв його списом, і вибив його без пощади, так само і город Галич, і інших городів багато, що їм нема числа».

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">(Цитуємо за виданням: Літопис Руський. — С. 397-398).

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Року 1253.Коронування в Дорогичині послами римського папи Інокентія IV князя Данила Галицького королем Русі.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Данило Галицький вів переговори з римським папою про створення широкої антиординської коаліції і проголошення хрестового походу проти татар. За такої умови він згоден був прийняти корону з рук папи і визнати його верховенство над руською церквою при збереженні обряду. Папський посол Джованні Плано де Карпіні під час своєї місії в ставку хана Батия (1245-1247 роки) зустрічався з князями Данилом і Васильком і писав у своїх мемуарах:

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">«Данило і Василько, його брат, влаштували нам великий банкет і затримали нас проти волі нашої днів на вісім. Тим часом вони радилися між собою, з єпископами та іншими шанованими людьми про те, що ми їм говорили, коли їхали до татар, і одностайно твердили, що бажають бачити папу своїм паном і отцем, а святую Римську церкву владичицею і вчителькою, причому підтвердили все те, про що раніше повідомляли через свого єпископа, і послали з нами до папи свою грамоту і послів».

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">(Цитуємо за виданням: Джованни дель Плано Карпини. История монголов. — М., 1957. — С. 81). Проте організувати дійову антитатарську коаліцію не вдалося, і унія церков не була здійснена.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">XIV ст., кінець — XV ст., початок. Поява циклу творів, присвячених битві на Куликовому полі (1380) між військами ординського правителя Мамая* і військами, об'єднаними Дмитрієм Донським. До нього належать: «Задоншина», «Сказання про Мамаєве побоїще» та літописні повісті про Куликовську битву. Зразком для укладача «Задонщини» послужило «Слово о полку Ігоревім». Твір відзначається стилістичною різноманітністю: поетичні пасажі чергуються з документально-діловим викладом, фольклорна метафористика поєднується з яскраво вираженою церковно-релігійною символікою і біблійною лексикою. Про побутування пам'ятки в Україні свідчать українські мовні риси її Синодального списку та ремінісценція твору, знайдена С.К. Росовецьким у «Літописі Самійла Величка». «Задонщина» вперше опублікована В.М. Ундольським у 1852 році.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">«От уже, браття, повіяли сильні вітри з моря до гирла Дону і Дніпра й пригнали грізні хмари на Руську землю, із них виблискують криваві зірниці, і в них тріпотять сині блискавиці. Бути стукоту й грому великому на річці Непрядві між Доном і Дніпром, покритися трупами людськими полю Куликовому, пролитися крові на Непрядві-рщі!

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">От уже заскрипіли вози між Доном і Дніпром, ідуть хинове на Руську землю! Набігли сірі вовки од гирла Дону і Дніпра, виють, притаївшись на ріці Мечі, хочуть ринутись на Руську землю. То не сірі вовки були — прийшли погані татари, хочуть пройти війною всю Руську землю.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Тоді гуси заґелґотіли і лебеді крильми залопотіли. Ні, то не гуси заґелґотіли і не лебеді крильми залопотіли: то поганий Мамай прийшов на Руську землю і воїнів своїх привів. А вже погибель їхню підстерігають крилаті птахи, літаючи під хмарами, ворони, не вмовкаючи грають, а галки по-своєму говорять, орли клекочуть, вовки грізно виють, а лисиці брешуть, кістки чуючи...

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Уже ж ті соколи і кречети і білозерські яструби за Дон скоро перелетіли і ударили по незлічених табунах гусячих і лебединих. То ж були не соколи і не кречети, — то накинулись руські князі на силу татарську. І ударили списи гартовані по доспіхах татарських, загриміли мечі булатні об шоломи хиновські на полі Куликовому на річці Непрядві.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Чорна земля під копитами, кістками татарськими поля засіяні, а кров'ю їхньою земля полита. Це сильні раті зійшлися разом і розтоптали горби і луки, а ріки, потоки й озера замулилися. Кликнув Див в Руській землі, велить послухати грізним землям. Полинула слава до Залізних Воріт*, і до Орнача*, і до Риму, і до Кафи по морю, і до Тирново*, а звідти до Царгорода на похвалу руським князям: Русь велика перемогла рать татарську на полі Куликовому, на річці Непрядві.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">На тім полі грізні хмари зійшлися, а з них безперервно блискавки блищали і гриміли громи великії. То ж зійшлися руські сини з поганими татарами за свою велику обиду. Це блищали доспіхи золочені, а гриміли князі руські мечами булатними по шоломах хиновських».

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">(Цитуємо за виданням: Памятники литературы Древней Руси. XIV — середина XV века. — С. 101-103, 103-105).

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Розорення Києва татарами (1416)

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Розорення Києва татарами (1482)

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">1495-1497 роки. Київську митрополичу кафедру посідає Макарій. Після вбивства татарами в 1497 році канонізований православною церквою.

Золота Орда
<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">В силу різних причин у Орді відбувається розкол і від неї, спочатку на правах напівавтономного утворення у XIV ст. відділяється Золота Орда або улусДжучі. Підданими цього улусу стають переважно булгари і руські, жителі колишнього Булгарського каганату і Руського князівства. Саме в цей час на землях Монгольської імперії починається формування татар, кількох тюркомовних народів, які сповідуютьіслам.

Татари і козаки
<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Саме в цей час, в XIII-XIV ст. у Дикому Полі з'являються люди, які в історичних джерелах того часу називаються словами "козаки", "татари", інколи також "таті". Цими словами часто позначають людей, вихідців з Орди, які поривали зв'язок зі своїм родом і князем і таким чином виходили за рамки тогочасного родо-племіного феодального степового суспільства, ставали вільними людьми. Дехто з них сповідував іслам, дехто християнство, дехто розмовляв тюркськими мовами, дехто слов'янськими але в той час це ще не мало такого великого значення. Лише у XV-XVII ст., коли по всьому світу починають уділяти більше уваги питанням мови і віри, вільних людей степу починають розділяти. Татарами починають частіше називати тих, хто сповідує магометанську віру і спілкується тюркськими мовами, а козаками - тих, хто сповідує християнство і спілкується слов'янськими мовами. Також в цей час виділяється спільнота староруських (білоруських і україноруських) татар або татар-липок - людей, які сповідують іслам, однак спілкуються переважно руською мовою.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Під назвою татари історики того часу часто об'єднують велику кількість різних народів і племен, фактично всіх жителів Монгольської імперії: "Якщо подивитися на щире правдиве положення речей, не враховуючичорних арабів йбілих арабів, - нащадків святогоІзмаїла, усііндуси, аджеми йузбеки, моголи йбоголи, чини ймачини,[народи] Хатая йХотана, фагфури йказахи, туркмени, москови ймадяри, взагалі, усього 370 народівКафиристану, усі ці люди походять від татар. Так пишуть усі історики арабські й аджемські, латинські йкоптські, а також історики народугрецького. Тому народ татарський - великого кореню. Перші дітиЧингиз-хана, власника великої могутності, поселилися й знайшли притулок у Криму...."http://www.vostlit.info/Texts/rus8/Celebi2/text62.phtml Евлія Челебі. Книга мандрів. Сейахатнаме.. Лише з часом назва татари закріплюється переважно за тюркомовним населенням Золотої Орди, яке сповідувало ісламську віру і до складу якого частково увійшло населення колишнього Великого князівства Руського, так само як частина населення Булгарського каганату стали предками сучасних українців, росіян та інших народів Євразії.

Велике Князівство Литовське. Білоруські аболитовські татари
<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">В XIV ст. на землях сусіда Золотої Орди Литви (Великого князівства Литовського) з'являються поселення татар - вихідців з Золотої Орди, які сповідують іслам. У буденному житті вони досить рано переходять і переводять свої богослужебні книги на руську (староруську) мову. Їх нащадками є багато білоруських, українських і польських шляхетських родів Речі Посполитої. Спільнота білоруських татар існує до нашого часу і може розглядатися як одна зі складових у формуванні українських татар.

Кримське ханство. Кримські татари
<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">В XV ст. починається розвал Золотої Орди, її колишні піддані на українських землях утворюють дві такі важливі формації як Кримське ханство (піддані - переважно мусульманської віри) і Військо Запорізьке Низове (піддані - переважно християнської віри). Саме в цей час у рамках Кримського ханства починають формуватись кримці (кримські татари), в той час як у рамках Війська Запорізького - українці. Тривала історії їх взаємодії включає в себе багато різних сторінок - як добрих так і лихих, часто спричинених зовнішніми факторами (Європи в лиці Речі Посполитої, Великого Степу в лиці Московського царства і Середземномор'я та Близького Сходу в лиці Османської імперії). Серед підданих Кримського ханства бачимо українців, деякі з яких прийняли іслам; серед козаків Війська Запорізького - татар, що прийняли християнство.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Таким чином саме в часи Кримського ханства формуються кримські татари - одна з найчисельніших груп у складі сучасних українських татар.

Казанське ханство. Волжські татари
<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">В часи розпаду Золотої Орди виникає Казанське ханство - спадкоємець стародавньої Волжської Булгарії домонгольских часів. Його населення стає основою для формування сучасних татар або волжських татар, мешканців Татарстану у складі Російської Федерації.

Військо Запорізьке. Гетьманщина
<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">У Війську Запорізькому від самого початку було чимало людей, які будучи християнами мали татарське коріння. Фактично воно перетворилося на прихисток для всіх, хто не хотів іти під руку Орди, Литви, Москви чи Криму. Для розбудови Війська Запорізького багато зробили перші старости черкаські - князі і шляхтичі Глинські, Вишневецькі, Острожські, Дашкевичі, Ружинські, Косинські які були нащадками або родичами першого князя Глинського - нащадка славнозвісного Мамая і його жінки з роду Чингізхана. Саме ці люди стали першими козацькими отаманами, багато зробили для переозброєння Війська найновішими зразками зброї (вогнепальною зброєю - мушкетами і гарматами), створення козацьких кінних і гарматних полків, розбудови козацької розвідки і т.д.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Серед відомих козацьких отаманів, татарів за походженням можна також назвати Гасана - відомого на Україні якТарас Трясило, засновників козацьких родів Кочубеїв, Ханенків, Драгоманових тощо.

Руське царство (з 1721 року - Російська імперія)
<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Іван Грозний на уламках Золотої Орди створює нову імперію - Руське царство (пізніша назва з часів Петра I - Російська імперія) і приймає титул царя (лат. імператор). Вирішивши внутрішні суперечності він організовує серію військових походів спрямованих на розширення свого царства. Зокрема під ударами його військ падають Казанське і Астраханське ханства, він включає до свого титулу титул царя Болгарського тощо. Значна частина служивої знаті цих ханств включається у число знаті Руського царства, часто зберігаючи при цьому свою мову і віру. Разом з тим, так само як в усіх інших імперіях (Римська, Арабська, Османська, Китайська, Британська) багато людей в силу обставин життя переходить (в даному випадку - руську) і віру (в даному випадку - православ'я) панівного народу.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">В XVIII ст. до складу Російської імперії включаються землі сучасної України, зокрема Кримського ханства.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Так у складі Російської імперії відбувається об'єднання і змішування різних груп татар, предків сучасних російських і українських татар.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">В кінці XIX і на початку XX ст. на землі Східної України в умовах швидкого промислового розвитку колишніх земель Війська Запорізького і Донського на землі Донеччини, Луганщини і Харківщини з Поволжжя переселяється багато татар, предків багатьох сучасних українських татар Східної і Центральної України (крім Криму).

СРСР
<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">В 1920 р. у м. Харкові при Наркомосвіті було утворено татарську секцію у складі Ради нацменшин, яка докладала всіх зусиль для підняття рівня освіти та культури серед татар України, зокрема серед татар Донбасу: на початку 1928 р. у Донбасі було 28 шкіл, 5 клубів, 2 бібліотеки.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Загальна кількість газет і журналів татарською мовою протягом 1905– 1925 рр. становила 301 назву, водночас за цей самий період іншими тюркськими мовами в колишньому СРСР видавалося: азербайджанською – 80, узбецькою – 62, кримсько-татарською – 14, туркменською – 10, турецькою – 7, перською – 8. Загальна кількість видань становила 534 назви.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">В 1930-х роках у зв'язку з підсиленням централізаторської політики тодішнього керівництва СРСР відбулося массове закриття культурних осередків народів СРСР і України, зокрема татарського і українського. В містах і селах руйнувались мечеті, спалювались стародавні рукописи, обмежувалося відправлення релігійних обрядів (релігійні свята, обрізання, весілля, поховання).

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">В 1940х роках під приводом співробітництва кримських татар з німцями в часи Другої Світової Війни їх було примусово переселено до Середньої Азії. Лише в 1980х роках вони отримали можливість повернутися на батьківщину. Ця подія - одна з трагічних сторінок історії для сучасних українських татар.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">У післявоєнний час, фактично до розвалу СРСР робилося все можливо щоб завадити національно-культурному розвитку народних мас, що нанесло значний удар по народній пам'яті і спадкоємності поколінь.

Україна
<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Таким чином в сучасній Україні існує спільнота українських татар, яка складається з кількох різних за походженням груп. Незважаючи на те, що ці люди проживають в різних регіонах України, інколи мають змішане татаро-українське походження, спілкуються різними мовами (татарська, українська, російська) їх об'єднує спільна історична пам'ять про предків, які називалися татарами, сповідували іслам і спілкувалися татарською мовою, так само як значна культурна спадщина у вигляді унікальних звичаїв і народної творчості.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Історія Луганська

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">До початку 18-го століття терени майбутнього Луганського, як і всього СередньогоПодінців’я, знаходилися під котролемкримських таногайських татар(предки сучасних Українськіх татар). Сіверський Донець ділив Подінців'я на лівобережне— ногайське та правобережне— кримське, із якого нині й розташоване місто Луганське. Перебування кримських татар у Середньому Подінців'ї мало, як мирний, господарський, так і військовий характер. На цих землях були кочовища кримських татар, де вони влітку випасали худобу. Так само черезДике Поле пролягали сакми— військові дороги кримців. У середній течії Сіверського Дінця були численні татарські перевози і перелази, якими татари доправлялися наРусь. На початку 18 століттякримців було остаточно витіснено з території Середнього Подінців'я. Відтодізапоріжці складають більшість населення цих земель. Хоча окремі їхні поселення були закладені ще в17 столітті.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Серед впливових людей сучасного українського суспільства багато людей, які мають татарське коріння, зокрема нинішній президентВіктор Янукович (серед його предків - білоруські татари) іРінат Ахметов.

<p style="border-top-width: 0px; border-right-width: 0px; border-bottom-width: 0px; border-left-width: 0px; border-style: initial; border-color: initial; font-style: inherit; font-weight: inherit; margin-top: 1em; margin-right: 0px; margin-bottom: 1em; margin-left: 0px; padding-top: 0px; padding-right: 0px; padding-bottom: 0px; padding-left: 0px; vertical-align: baseline; ">Серед нащадків татар багато відомих українських суспільних діячів, зокрема економістМихайло Туган-Барановський і сходознавецьАгатангел Кримський.

Джерела
* http://inter.ua/ru/video/episode/independence/2010/08/19/tatar * http://www.gumilev-center.ru/?p=876 * http://izbornyk.org.ua/dzuba/dzuba2.htm * http://www.spadshina.com/ua/narodoznavstvo/folk-traditions/Tatars/ * http://tatarstan.com.ua/ * http://new.tatari-kiev.com/content/view/7/47/ * http://h.ua/story/102878/ * http://www.telekritika.ua/media-osvita/2008-06-02/38728?theme_page=80& * http://www.search.com.ua/archive/2008-11-26/kontrast.org.ua/news/645.html * http://referaty.lviv.ua/history/4741-zagarbannya_turkami_i_tatarami_pivdennoi_ukraini_i_ih_naslidki_na_inshi_ukrainski_zemli_(druga_polovina_15_st).html * Татарська бібліотека * [http://kitap.net.ru/history.php Татарська бібліотека. Історія] * Про українських козаків, татар і турків * [http://www.istpravda.com.ua/articles/2011/03/15/31684/ Брати по духу і зброї. Про дружбу козаків і татар] * http://www.epochtimes.com.ua/ukraine/culture/kozaky-i-krymski-tatary-vlashtuvaly-lycarskyj-turnir-na-mamajevij-slobodi-fotoreportazh-v16458.html * http://abuss. narod.ru/Biblio/vas-vos_intro.htm * Історія релігій Сходу * Історія ісламу у татар * http://pravoslavtatarlar .narod.ru/ == Див. також == * Татари-липки * Кітаби * Білоруська арабська абетка * Яголдай == Примітки ==